ÅR 2046
Det hviskes blant de eldre.
De snakker om Vitnet som om det ikke skulle være meg.
- Hva har du å si til det? - Vi ble lovet den røde skogen.
- Den har ikke kommet. - Dere har mistet troen.
Athan Cole var primær og kunne ha sett veien til den røde skogen.
Ser du den, Olivia?
Neste.
Nok nå. Dere har deres tiltro.
Alt de krever, er dine visjoner og en plan.
Jeg skal gi dem den røde skogen som jeg har lovet.
Du skulle ikke ha drept Athan Cole. Han kunne ha blitt et paradoks.
- En start for den røde skogen. - Vi må ta lærdom av fortiden.
Budbærerne ble stoppet. Man bør ikke lage paradokser av primærer.
- Det må finnes et bedre alternativ. - Hvilket alternativ?
La meg være i fred.
Vitnet har talt.
- Deres nåde... - Jeg ville være i fred.
Frykt ikke tvilen. Visshet er feigingens troslære.
Jeg vet hvilke ordrer som kreves for å opprettholde kretsløpet.
Budbærerne, vekterne... James og Cassandra og deres sønn.
Titans skapelse. Alle unntatt én. Den første.
Hvem fikk den ordren?
Jeg selv.
ÅR 1971
- Var det lett? - Han merket aldri noe.
Her.
Dette er til deg. Du må drikke alt sammen.
Du kan ikke holde på sånn så mye lenger.
Kjempepent. Vil du ha maskara? Da blir øynene kjempefine.
Men det trenger du ikke.
Jeg sa jo det.
Greit, søster. Kjør på.
Det er ingen fare. Vi skal komme oss vekk herfra.
Sammen...
Olivia!
Ta denne, så distraherer jeg dem.
Jeg vet hvor jeg skal finne deg.
Olivia!
Hvor er hun?
Jeg venter på deg, Olivia.
Du er gravid.
Hva er det?
Vet du hvem jeg er?
Nei. Burde jeg gjøre det?
- Hvor langt på vei er du? - Det angår ikke deg.
- Trolig tre måneder. Hvem er faren? - La meg være.
Jeg har befunnet meg i en lignende situasjon.
Gravid. På et sted som ikke var trygt for meg og ungen min.
Jeg kommer aldri langt nok unna.
- Jeg vil at denne fasen skal gå over. - Det gjør den.
Du kommer til å savne den.
De fæle stundene er alt jeg husker av sønnen min.
Da var han i alle fall en del av meg.
Døde han?
Jeg er ikke sikker.
Så leit.
Moren min har bestemt noe for barnet mitt som jeg ikke vil.
Hun tror på noe som jeg ikke tror på.
Og hun vil at jeg skal fatte en fryktelig avgjørelse.
Hun får snart tak i meg. Jeg har ingen steder å ta veien.
Hva gjør du?
Det er et trykkpunkt.
Det lindrer kvalmen.
- Hva vil hun gjøre med barnet? - Noe galt.
De tolv apenes hær.
- Hvordan kjenner du til dem? - Vi har møttes.
Jeg vet hva de er i stand til og hva du er i stand til.
Bevis det motsatte, og fortell hvorfor du er her.
Din tid har kommet.
Ikke vær redd.
Symbolet fra våre urgamle tekster.
Tallet tolv. Speilvendt.
Slutten og begynnelsen.
Vitnet vil treffe deg, Olivia.
Det er en stor ære.
Drikk.
Du går gjennom en rød skog.
Gresset står høyt.
Min kjære... Fortell meg hva Vitnet forlanger av deg.
DU HAR EN HENSIKT DU SKAL FØDE ET BARN TIL MEG
Hvorfor?
OFRING
Hvorfor krever han det av meg? Jeg forstår ikke hvorfor.
Tviler du på Vitnet?
Du må ikke bli noe du ikke vil være. Vi kan forandre ting for deg.
Hva mener du?
Jeg vil hjelpe deg.
Jeg trenger ikke noe offer.
Jeg trenger ingen barn. Hvorfor ber jeg meg selv om det?
Kretsløpet består av endeløse looper som vi kaller "store djinn".
Uten begynnelse og slutt. Ubrytelige.
Det er minnet av en ordre du skal gi.
Jeg husker Cassandra Railly.
Hun snakket om å miste et barn. Kronologien holder ikke. Hun er død.
Er du sikker på det?
Du?!
Du er ufattelig heldig.
Jeg hadde ikke flaks.
Jeg ble forlatt.
ÅR 2018
Fortell meg hvor James Cole er.
Ms. Goines... Du er på utenlandsk jord i pestens tid.
Du er jaget, presset og alene.
- Jeg er ikke alene. - Vent!
Jeg kan ikke fatte at det funket!
- Jeg var ikke engang halvsikker. - Kunne du ha gjort det vanskeligere?
Å nei...
Nei.
Kom, vi må gå.
Vent! Dette er ikke din.
Det er...
Den er min nå.
Athan visste at det var en enveistur og ville bare redde deg.
Det gjorde han.
- Har du det bra? - Det er lenge siden for meg.
Hvilken Cole er du?
Den siste jeg noensinne kommer til å være.
Vennene mine kaller meg for "framtids-drittsekken".
Du må finne mitt andre jeg. Mye er i ferd med å skje.
Det må det gjøre for at jeg skal ta meg hit. Han leter etter deg.
Han er ved Karlsbroen ved daggry i morgen.
En siste ting...
Kjøp en osteburger til ham.
Hvorfor dro Cassie?
Etter alt som har skjedd, og alle vi har mistet...
- Hun følte at hun måtte gjøre noe. - Ble du ikke med henne?
Jeg trengte å finne deg.
Hvorfor tegnet du dette?
Både Athan og jeg så dette.
Jeg hørte en masse stemmer. Det gjør jeg fortsatt.
Så fant jeg den ouroboros-greia.
Jeg stjal den fordi jeg tror at det er meningen at jeg skal ha den.
Hvor har du den?
- Bonham. - Jeg sa at jeg kunne finne ham!
- Hallo? - Gi meg telefonen!
- Du leter visst etter meg. - Det spørs hvem det er.
James Cole.
Hils Ms. Goines og si at jeg venter på dere der alt begynte.
Hvor ble det av dem?!
Jeg vet ikke, og jeg bryr meg ikke. For det gjør ikke de heller.
Du hadde rett. Alt jeg er, var bortkastet på dem.
- Finn dem. - Hvordan da?
Hvis du er Vitnet, så får du forklare hvordan.
Vis deg, for pokker. Snakk med meg!
Vis meg hvordan.
Vis deg.
- Er du framtiden min? Er vi Vitnet? - Det er vi.
- Så hjelp meg! - Du er svak og har glemt hvem du var.
Våre fiender overlever i fortiden vår.
- Et ubrytelig kretsløp. - Vi har lovet dem den røde skogen.
- Jeg ser ikke veien. - Kun primærer ser det ovenfra.
- Er vi ikke primærer? - Vi ble ikke født som primærer.
Men vi kan bli det. Titan har en hensikt.
Det dere har tenkt å gjøre, har aldri blitt gjort før.
Å åpne sinnet for tidsstrømmen kan være dødelig.
Dette blir det.
Det fins ingen svar og ingen plan før jeg har bevitnet.
Du trenger livsbevarende utstyr.
Oksygen, adrenalin, blodfiltrering og nerveregenereringsforsterkninger.
Denne er modifisert. Den føles passende.
Begynn.
Jeg er Vitnet.
Jeg ser, har sett og kommer til å se.
Jeg levde i en boks, men fikk en hensikt.
Jeg mislyktes, og mine fiender lever. Hvorfor?
Min sønns liv var bortkastet. Ungen din kan få en hensikt.
En hensikt. Hvilken hensikt?
- Titan er ikke fullbyrdet. - Men den fungerer.
- Ikke som den var ment. - Hva bevitnet du?
Slutten på det store kretsløpet.
Jeg vet hva som må gjøres.
Kirschner! Moren din er her.
- Det blir ingen forandring. - Dette kan være din nye sjanse.
Kom, kjære deg. Vi skal dra hjem.
ÅR 2018
Hvordan vet du at han er her?
Fordi det var her det begynte.
Som vi svinger... Fram og tilbake som pendelen i et gulvur.
Med de rette skjemaer kan slagord dekkes av opphavsretten.
Det var noe bestemor sa i lignende stunder.
- Jeg liker stilen hennes. - Hun var søt og god.
Men enkelte søker mørket med sin gave og er redd for den.
Jeg burde vel være vant til dette. Hvordan kjenner du meg?
Via et sagn som har gått i arv i generasjoner i min slekt.
Synske som forutså verdens undergang.
Og mannen som de trodde ville redde den.
- Du er ikke primær. - Alt går ikke i arv. Anlegg dør ut.
Det eneste man har igjen da, er profetiene.
Utrolige visjoner om månelandingen, pest og apokalypsen.
Jeg hadde avvist alt som en gal dames ralling.
Så jeg ble overrasket da verden begynte å dø.
Og så stjal du den som slekten min sverget på å beskytte.
- Hva er det? - Et puslespill skapt av primærer.
Dessverre hviler verdens skjebne på at du kan løse det, Mr. Cole.
Hvis du nå kan gjøre det.
Du der! Hevder du fortsatt at du bare skjøt på blink?
- Du angrep en politibetjent. - Jeg ble angrepet.
Selvforsvar fortjener ikke fengsel, men slutt å leke med skytevåpen.
Oppfattet.
Jeg prøvde å hjelpe og beskytte deg.
Jeg er moren din, og du skal høre på meg.
Du skal adlyde meg.
Bli her.
Du?
Du får ikke ungen hennes.
Jeg verner bare om min datters sikkerhet.
- Hun har fortalt alt. - Jeg prøver ikke å ta ungen hennes.
- Jeg ba henne om å trosse Vitnet. - Hva?
Tviler du på Vitnet?
Det gjør jeg.
Jeg adlød hans ordrer i 26 år, men vi fikk ingen rød skog.
Den eneste frelsen for meg har vært ungene mine.
Sønnen min og datteren min.
Jeg lar deg ikke ofre barnet ditt for hans skyld.
Du har mistet troen.
Hun valgte selv å få barn for Vitnets skyld.
Jeg vet hvor du er.
Ingen må få vite hvor jeg er.
Olivia!
Hennes hengivenhet til Vitnet er større enn jeg kunne ha trodd.
Hun valgte å dra sin vei. Jeg prøvde å hjelpe henne.
Mor...
Dr. Railly.
Hva er dette?
Vitnet.
- Hvordan åpner vi den? - Jeg trodde at du visste det.
- Ok, Jimbo. På tide å sove. - Fortsett.
- Jeg vet at det er mer. - Ja, vi har hele slutten igjen.
Hva er det der?
Få se...
"Det var en gang en slange som bare reiste i én retning."
Alltid forover og aldri bakover.
- "Men en dag traff slangen på..." - En demon.
I mange år virket dette minnet umulig.
Men jeg tok feil. Jeg ser det jeg ikke så tidligere.
Fremtiden jeg så, var en gave fra fortiden -
- fra deg.
Du sa at mitt barn burde få en hensikt, og det skal det få.
Jeg burde ha drept deg.
Det kunne du ikke. Jeg har sett alt, Cassandra.
Et vakkert kretsløp som man ikke bryte.
Den røde skogen. Der du og jeg er sammen.
Demonen kastet en forbannelse og drev slangen til vanvidd, -
- hvilket fikk den til å sluke sin egen hale.
Men slangen var blind.
Det fins ikke noe kretsløp og ingen loop med deg og meg.
Jeg kan bevise det for deg.
Én kule igjen.
Drep meg.
- "Men det fantes synske..." - Som kjente slangens sanne vei.
De skapte et våpen som kunne tilintetgjøre demonen.
Vil du vite framtiden din? Du kommer til å skyte.
Til tross for at hele ditt vesen vil trosse meg.
"De gjemte våpenet i slangens reir. Der han ventet ut vanviddet."
- Men det tok aldri slutt. - Intet er mektigere enn skjebnen.
Det var derfor Athan ikke kunne trosse sin.
Hans død var voldsom, men barmhjertig rask.
Synske oppdaget at den eneste som kunne bruke våpenet...
...var demonen selv.
Stans.
Du beseirer ikke meg med alle mine budbærergener.
Jeg husker denne dagen. Jeg løp, men det svartnet for meg.
Det var ment sånn. Løp, nå.
- Jeg skal ta deg, Olivia. - Det regner jeg med.
Slangens forbannelse...
...var et evig kretsløp i vanviddet.
Hvordan kan du den historien?
- Jeg skrev den ikke. - Hvem gjorde det?
Moren din gjorde det.
Fordi han er James Cole.
Bortsett fra navnet snakket de om det uendelige kretsløpet.
Jeg tror at dere er på vei til å bryte det.
BLACKLEAF 11. MAI 1852
- Hva er det? - Det er et tidspunkt og et sted.
Et nytt oppdrag.
- Du er vanskelig å drepe. - Det er min gave og forbannelse.
Når pesten brøt ut, hørte jeg snakk om en hær med plyndrere i ødemarken.
West 7. Du hadde makt, og folk fryktet deg.
- Men så...? - Hun.
Hvis du vil ydmyke meg før du dreper meg, så skal jeg hjelpe deg.
Jeg ble blaut og trodde at jeg var en del av noe større.
Hun ga meg det, men tok det tilbake. Og hennes beste venn?
Jeg tok ham under mine vinger som en bror.
Men han pleier å drepe brødrene sine.
Selv om jeg visste hvor eller når dere skulle kunne finne dem, -
- så ville jeg ikke fortelle det.
For hvis det er noen som skal hjemsøke dem, så er det meg.
Takk for offeret ditt.
Det er din tur.
ÅR 1971
Tiden er inne, gutten min.
Min reise tar slutt, men din begynner.
De tolv apenes hær viser deg veien.
Finn trøst i at Vitnet har talt.
En dag kommer du, min sønn, til å gjøre alt rett igjen.
Vi har arbeid å fullføre.
- Hva krever du av meg? - Du har en hensikt.
- Du skal føde et barn. - Hvorfor det?
Til meg.
Og så skal du lede dem.
Du har ingenting å være redd for.
Enhver byrde, og hvert offer skjer i mitt navn.
- Jeg betviler ingenting. - Og jeg beskytter deg.
Jeg beskytter min egen skapelse og så skapelsen av andre-
- i det store kretsløpet. Finn Cassandra, og forbered henne.
Sam!
Hvem er du?!
Vårt vakre og ubrytelige kretsløp.
Vi skal fullbyrde Titan og endelig få vår røde skog.
Tvil aldri på meg igjen.
Det er ingenting som er mektigere enn skjebnen.
Vitnet...
...har talt.
Cassie...
Jeg prøvde å drepe Olivia, men jeg kunne ikke.
Det var det hun ville.
Vi er fanget i en loop, et uendelig kretsløp.
Jeg vet det.
Men vi skal bryte det.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com